Mi smo vam uzeli sina, a vi nama zemlju.
To je naš sin. Moraš pričati sa mnom.
Što je bilo tako važno da nisi mogao odvesti Georgea na plivanje?
Novinarka Martha Franklin. Morao sam dobiti film i uništiti ga.
Jesi li rekao ženi kamo ideš na Božić? -Ne želim bebu. Ne želim dvije bebe.
Dječak? (-Odveli su ga.)
Mislim da je NLF oteo Malika da natjera Yusru. -Ovdje piše da griješiš.
Jesi nabavio? Znaš li gdje je? -Morate biti brzi. Ovo vam je jedina šansa.
Joe, mislim da je George. Našli smo ga.
George, izađi! -George!
Odvest ćemo te u bolnicu, ali ostani sa mnom. Čuješ?
Diši! Hajde!
Pomozite!
Zašto ne može disati? -Kolabirano plućno krilo.
Prsna šupljina puna je zraka pa se pluća ne mogu širiti. Moramo ići.
Drži se!
Isuse. Ne daj se!
Prokletstvo!
Odvezi me u bolnicu. Odmah! -Svi su otišli, traže Georgea.
Ostao sam samo ja. -Odvezi me onda.
U čemu je problem, Orchoveru?
Časnikova žena mora biti... -Što? Što?
Mora biti zaštićena. Ne mogu voziti i motriti na opasnost istodobno.
Daj mi oružje. -Molim? -Daj mi oružje i sama ću se štititi.
Mislim da... -Moj je muž ranjen. Treba me.
Isuse! Zar vam ti je vojska isključila mozak, desetniče?
Je li na samrti? -Ne znam. -Ne laži mi.
Doista ne znam.
Hajdemo.
Ed je bio blizu.
Bio je na korak tomu da izbavi Georgea.
Tvoj je muž junak.
Aden. Ovdje se dotiču Istok i Zapad.
Ključan je za preradu nafte i kao trgovinsko središte u Zaljevu.
Plaža je krasna ovdje u Adenu.
Pijesak je topao, a morski psi nisu uvijek gladni.
POSLJEDNJA TRUBA
Povremeno nasilje djelo je takozvanih disidentskih plemena.
Dok god ima problema, potrebna je vojska.
Kraljica je sigurna u sjajnu budućnost Adena.
Opisuje ga kao savršen primjer kolonijalne vladavine.
Peti nastavak: Dragocjeni teret
Držite ga čvrsto!
A što ona misli o tebi? -Molim?
Ti si bio zaljubljen do ušiju. A ona?
Ne bi ti to razumio. -Ljubav kakvu nitko ne može pojmiti, je li?
Tvoje pojmljenje.
Je li vam se javljao moj muž?
Ne, gospođo. -I dalje čeka u bolnici.
Što to radite?
Škotskoj pukovniji ubacili su bombu u Land Rover. -Što se dogodilo?
Zapela je ispod sjedala.
Zašto nam to čine?
Ne znam, gospođo.
Ali trebali bismo znati, zar ne?
Film su nam dostavili jutros. Mislimo NLF.
Želim ga vidjeti. -Mislim da to nije pametno.
Imam pravo vidjeti što su učinili mom sinu.
Mary... -Da se nisi usudio postaviti se zaštitnički.
On mi je sin.
Odvest ćeš me da vidim taj film. I to odmah.
Još jedanput. -Mary... -Pusti još jedanput.
Razdjeljak u kosi.
Što? -Tako ga češlja Yusra.
Šalje nam poruku, Harry.
Ona je s njim. I pomaže mu.
Znala sam.
(Idem se popišati. -Provjeri ih straga.)
(Gdje mi je mlađi brat? -Na sigurnom je.)
(Požuri se!)
(Bježi kući! Hajde!)
(Halima! Dođi!)
(Malik! Sine moj!)
(Malik! Hvala milosrdnom Bogu!)
(Hvala Ti na milosti!)
Pođi, draga. Doći ću za tobom.
Kakva su to čudovišta!
Što žele?
Kadira. Razmjenu za Georgea.
Nude razmjenu, Harry.
Postoji pravilo.
Imamo pravilo.
Ne pregovaramo s teroristima.
Ti ljudi moraju shvatiti kako stvari stoje.
Ima još nešto.
Samo što ne znam kako bih se izrazio. -Onda jednostavno reci.
Kao s djecom?
Jednom smo im dopustili da se izvuku,
Ima nešto što Harvey nije htio da čuješ.
Nažalost postoji rok.
Koliko imamo?
Osam sati.
Ima li Harvey Tilbrook djecu?
Nemoj ići.
Ostani sa mnom.
Ovdje sam.
Joe ti je spasio život.
Baxteru!
Izvolite, bojniče?
Točno u 18 sati...
Bojniče? -Iz pouzdanih izvora znam da će u 18 h NLF ubiti mog sina.
Želim da... -Učinit ćemo sve što možemo.
Čemu sve to, Alec?
Kako bi to koristilo njihovoj stvari? Što imaju od toga?
Reći će da su iznijeli ponudu.
Našim odbijanjem te ponude moći će reći da smo ga ubili mi.
A ne oni. Tako će reći.
Bojniče.
Oduvijek si bio iskren sa mnom, Baxteru. -Jesam.
Zato ti vjerujem.
Molim dopuštenje da se vratim na zadatak, bojniče.
Dakako.
Gospođo... Tražim bojnika.
Uđi, molim te.
Mogu li te ponuditi limunadom? -Ne, hvala.
Pripremam ljetni puding, Georgeov omiljeni. -Da, gospođo.
Htio sam reći...
Oprostite, znam da nije mrtav. Samo želim reći...
Bio je tako dobar dečko.
Oprostite što govorim bio kako da je...
Nisam trebao doći. -Drago mi je što jesi, skupniče Stoneham.
Ljudi me se odjednom boje. Zbog toga što se dogodilo.
Ali ne ti.
I doista sam ti zahvalna. Hvala ti.
Kako je poručnik Laithwaite? -On je borac, naredniče.
Zbilja mu je stalo da poživi. -Kako ste ga uspjeli vratiti sami?
Jednostavno jesam. -Pravi ste junak.
Opće ne razmišljaš. Samo postupaš kako si uvježbao.
Nisam hrabar, nisam junak. Takav sam jer sam britanski vojnik.
Samo radite ono što vam je dužnost.
Ako si gotov s ulizivanjem, reci što zapravo hoćeš.
Bojnik nije sav svoj.
Nije čudno. -Možete li odbaciti englesku krinku? -Molim?!
Smireno nastavljate dalje. Otmjeni misle da je to vrlina.
Poput hladnog tuša i štedljivosti.
Mi u Glasgowu rekli bismo da je to obično sranje.
Hodao bih kroz vatru za njega. Štoviše, već i jesam više puta.
Zato vas molim da mu to ne kažete. Uništilo bi ga da dozna.
Izgubili ste povjerenje u njega.
Vratit će to povjerenje. -Hoće. Ali trebamo vođu sada.
Ne znam mogu li ja ovo, Honor. -Joe...
Joe?
Moj je muž umoran. Želi da me odvezeš u bolnicu umjesto njega.
Vrijeme je da pođete kući, gđo Laithwaite. -Ostat ću, hvala.
Ne možete.
Zašto ne?
Što će se dogoditi ako ostanem?
Ima li kakav problem? -Ne.
Gđo Laithwaite, vrijeme posjeta... -Isuse!
Pravila, pravila... -Postoji razlog... -Da.
Sve se popiše, opiše i strpa u jebenu kutiju.
I ondje ostaje jer bi inače to bio kraj svijeta. -Nepotrebno se... -Što?
Izlazim iz svoje kutije, a vi to ne možete trpjeti ni razumjeti.
Trudni ste. Ne znate što govorite. -Vi me tjerate da rodim tu djecu!
Koja je druga mogućnost? U čemu vas to sprečavam?
Ima li većeg kukavištva od toga kad postavljate pitanja
na koje znate odgovor samo zato da biste nekog ponizili?
Što vam je? -Da, ima veće kukavštine od toga.
Čovjek koji izbjegava odgovor postavljanjem drugog pitanja.
Moje je pitanje,
kakva se to žena čiji je muž tako hrabar ponaša tako sebično?
Značaj moga muža? O tome je riječ?
Zbog čega bi žena mogla prigovarati ako je njezin muž dobar čovjek?
A što tomu nedostaje?
Jer on nije ja! Jer ja postojim! Pogledajte!
Evo me!
Ljudsko sam biće sama po sebi.
Alison...
Duboko diši.
Tako piše u knjizi tvoje mame?
Kako se nositi s kolabiranim plućima i histeričnim ženama.
To je samo zdrav razum.
Bože mili, kako brzo odrastaš.
Tako svi govore, zar ne?
Bravo, propuzala je.
Progovorila je. Hoda! Zašto očajnički želimo da djeca odrastu?
Sve nagrade u životu: punoljetnost, brak...
Sve su to nagrade za to što starimo.
Bravo, korak si bliže grobu.
Sjećaš li se kako si se ozljeđivala?
Kako misliš?
Kad si padala.
Nije li to bilo divno?
Bože, kakav divan šok!
Udarac licem o tlo.
Paf! Koljena, laktovi... Kad si posljednji put pomislila na laktove?
Okus svježe kraste...
Dobar, slan i krvav.
Nedostaje mi bol.
Koliko li se samo ljudi udalje od djetinjstva.
To je ono što volim u vezi s tobom.
Katkad kad čujem tvoj smijeh, mogla bih vrištati od užitka.
Nemoj odrasti, Honor.
Umrijet ću budeš li se pretvorila u jednu od njih.
Moram.
Mislim da moram.
Imam zadatak za tebe. Pratnju vozila.
Zašto ne može netko od vojnika? -To moraš biti ti.
Ali George je...
Istječe rok, bojniče. -Ovo je važnije. Zapovijed iz stožera.
Povest ću Baxtera i Armstronga. -Ne, samo ti.
Smijem li znati zašto? -Ne, strogo povjerljivo, satniče Martin.
To mora biti nekako povezano s Georgeom.
Na zapovijed.
Što bi bilo da je George princ?
Što? -Što bi bilo da su teroristi oteli princa Charlesa?
I da nude razmjenu.
Pristali bi. Obavili bi razmjenu.
Bitno je jedino tko je otet.
Misle da naš sin nije dovoljno važan.
Što hoćeš da učinim?
Reci im, Harry.
U 18 sati našeg će sina pogubiti.
On nam je sin.
Postoji pravilo. Ono se može prekršiti.
Ako se prekrši, naš će sin živjeti.
Molim te da prvi put u životu odeš i digneš galamu.
Javili su se iz baze. Poručuju da je vaš muž otišao prije sat vremena.
Kamo? -Nije rekao.
Armstrong, možeš li me povesti nekamo drugamo? -Dakako.
Tillbrook. Sletio je.
U hotel Gordon. -Dakako.
(Van, Britanci! Dosta okupacije! Van iz Adena!)
Maknite se!
Ne mogu disati!
George, nemaš li inhalator?
Nemaš?
Dobro. Čekaj.
Idem u ljekarnu. Brzo se vraćam.
(Ne može disati.)
(Kakva korist ako umre? -Mogao bi umrijeti?)
(Treba inhalator.)
(Hajde, momci!)
Dobar dan. Trebam Marthu Franklin.
Soba 271, gospođo. -Hvala.
Naći ćete se s njim sutra.
Slobodno!
Osamsto riječi o duljini minisuknje za Times.
Što možeš napisati u osamsto riječi?
Jean Shrimpton odjenula je minicu na utrke u Ascotu i uplašila konje?
Mary Quant možda je to izumila, a možda i nije? Imaš krvi na bluzi.
Što misliš, koliko minica može biti kratka, a da bude sigurno?
Ne znam. Mislim da imam ružna koljena.
A krv? -Neki čovjek.
Prosvjednik. Ne znam.
I?
Kako mogu pomoći?
Ne znate tko sam? -Ne.
Ja sam supruga satnika Martina.
Činiš li to i kod kuće? -Molim?
Govoriš li dodajte mi šećera, satniče Martin? -Što vam je?
Kao da ste odmah navalili na mene.
A ne znate ništa o meni.
Pretpostavljam da se Joe osjeća isto kad je ovdje.
Ovo, dakle, nije prijateljski posjet?
Ne znam. Volim ga.
Doista ga voliš, zar ne?
Jesi ikad bila zaljubljena? -Često. Stalno.
Ne.
Muškarci te vole.
Često. Stalno.
Pretpostavljam.
Je li to dovoljno?
Mislim da nije.
Kako si mogu pomoći?
On nije. Joe. Satnik Martin.
Nije nikad... -Ne biste mi lagali?
Kako bi tebi itko mogao lagati?
Koliko ti je godina?
Dvadeset i jedna.
A vama?
Dobar dan, Harvey! Otkud vi tu?
Razgovaram s novinarkom, objašnjavam kako stvari doista stoje.
Američka novinarka. Martha Franklin. -Upravo sada?
Da. Preporučujem vam da joj ne prilazite. Čini ružne stvari.
A zašto ste vi ovdje sami samcati, Honor Martin?
Nismo bili na medenom mjesecu pa sam mislila da uzmemo sobu.
Sobe su skupe. -Jesu. Nisam znala.
Ali sada znam.
(Motrimo te!)
(Ovo je najbolji inhalator za astmu koji imamo. Može?)
(Možete li pozvati vojnu policiju?)
(Recite im da dostave drugi inhalator na farmu Al-Hinna.)
(Farma Adeni Hinna?)
(Požuri se!)
(Kasniš!)
Kraljevska vojna policija.
Što je to bilo? -Ljekarnik u Crateru. Čudan poziv.
Kako to?
Treba li Georgeu Markhamu drugi inhalator?
Što? Što je?
Što?
(Hvala.)
Mislim da su tu. Mislim da je to ostavila da znamo gdje su.
Možda. Moramo biti oprezni.
Možda je klopka. -Nije. Yusra nije takva, ona voli Georgea.
Ne znam možemo li riskirati. -Satniče Martine. -Bojniče.
Još jedan vozački zadatak. Opet je povjerljivo. -O čemu je riječ?
Riječ je o...
Riječ je o Kadiru. Morskoj zvijezdi.
Odvest ćeš ga na sigurno mjesto na obali.
Obavještajci misle da će ga pokušati osloboditi. Povedite nekog sa sobom.
U stožeru je. -Gospodine.
Ponaša se prema nama kao da smo mu gosti.
Da me još dvije sekunde tako gledao, slomio bih mu vrat.
Izbor trenutka, jedna od njegovih boljih kvaliteta.
Zvučite kao da mu se divite.
Jesam. Mrzim ga svim srcem.
Ali priznam dobrog protivnika. Da nisam, ne bih radio ovo.
Mary se pitala jeste li imali djece. Shvatio sam da ne znam.
Muško i žensko. -Jesu li došli ovdje? -Njihova majka ne voli vrućinu.
Želim da ponovno razmisliš o tome, Harvey. -Naravno da želiš.
Bio sam godinu dana stariji od Georgea kad sam pošao u internat.
Otac me odvezao taj prvi dan. Bilo mi je sedam godina.
Nakon tjedan dana došao mi je u posjet.
Dotad su me već isprebijali jer im se zbog nečeg nisam svidio.
Kad je došao taj dan, igrao sam nogomet.
Samo onako, bez veze. A on je stajao i gledao.
Htio sam da moj otac nestane.
Nisam htio ponovno prolaziti kroza sve to. Nisam htio prestati igrati.
Odbacivao sam ga.
Tako da mogu početi zaboraviti ga. To je bila pouka.
Morao si brzo odrasti. -Da.
Ali obećao sam si kad se George rodio...
To nikomu nisam rekao, ni Mary.
Čvrsto sam odlučio da ga nikad neću ostaviti
s tim osjećajem usamljenosti na mjestu gdje te nitko ne voli.
I nisi. Kao otac učinio si i činiš sve što možeš.
Poštujem to. I ispravno je to što si mi došao.
I zato je to najteže što sam ikad učinio.
Ikad.
Reći ti da te odbijam. -Ne mogu se vratiti Mary i reći da nisam uspio.
Možeš.
Da. I hoćeš.
Obala je ravno, satniče. A lijevo je put prema farmi Al-Hinni.
George.
Ne želim da imaš ikakve veze s ovime, Armstrong.
Nitko ne mora znati da si bio upleten. -Idem s vama.
Kazna za... -Nećete uspjeti bez moje pomoći.
I nas dvojica imamo slabe izglede. Nije to za samo jednog.
Voliš je, zar ne?
Da, satniče.
Nije došao. -Kadir je otišao prije sat vremena.
Ako nije s vama, gdje je?
(Englezi!)
(Uzmite oružje i streljivo!)
(Što to drži u ruci?)
Tony.
Kako znamo da imaš našeg vođu Kadira?
(Ubijte ga! Možda je naoružan!)
Kako znamo da je živ? -Bez njega nemamo što razmijeniti za Georgea.
Kako ste znali da smo ovdje?
Kadir nam je rekao. Čini se da on zna sve.
Dobro.
Još nešto.
S Georgeom ide i Yusra.
(Žele da i ja pođem s njima.)
(Nemoguće.)
(Ne može dvoje za jednog. Samo dijete.)
(Ne.) -Molim vas. Uzmite Georgea, ostavite mene.
Jedno dijete i žena za vašeg velikog vođu.
Zar nije toliko vrijedan? (-Što kaže?)
(Prevedi.) -Reci im.
Reci im.
(Pita ne vrijedi li vaš veliki vođa koliko i dvoje civila.)
(Dobro.)
(Požuri se.)
(Brzo!)
Što se događa? -Vraćamo te.
Shvaćam.
Nije važno. Vratite mi naočale?
Dobro je.
(Bog je velik!)
Zašto je stao?
Ne znam. -George.
Zaobiđi je. Drži me za ruku i polako hodaj.
Hajde, George.
Tako je, George.
Uspio si. Hajdemo!
Idemo!
...drugi put. A sad smo sigurni da je siguran kod kuće
i sluša svoju omiljenu pjesmu.
George. Slušaj. -Pjevajte s Michaelom Flandersom, Donaldom Swannom
i Georgeom Markhamom.
Razmišljao sam.
Ako nitko nikad ne kaže da nisu moja.
Bilo komu, kamoli našoj djeci, onda ću biti otac, Al.
I to je to. Samo želim da budemo sretni.
Dobit ćete dijete. Iz svoje vagine.
Joe, ne znam kako ti možemo zahvaliti. -Nisam ga pazio prvi put.
Nisam to kanio ponoviti. -Daj prihvati da si junak, Joe.
Junaci smo, Joe. -Da.
A sad zahvali poručniku Laithwaiteu.
Hvala! -Možemo li razgovarati o Yusri? -Što predlažeš?
Da je pazimo. -Kako?
Moramo je zaštititi. NLF zna što je učinila.
Ima li obitelj? -Ima. -Znaju li gdje stanuju?
Znaju. -Ne možemo skrbiti o cijeloj obitelji.
Onda će ih ubiti.
Ubit će ih.
Deset, devet, osam, sedam...
pet, četiri, tri, dva...
Sad!
Sretna nova godina!
Satniče Martin.
Uhićeni ste jer ste dopustili bijeg ratnog zarobljenika.
Spasio mi je život. Ne možete tako. On je junak. -Objasnit ću.
Objasnit ću sve i sve će biti dobro.
U idućoj epizodi... -Odlučiš li se boriti protiv nas...
Hoće li ga ubiti, tata? -Ne čekaj me. Nađi novi život.
Odbijanje naredbe može biti ispravna stvar. -Želim pobačaj.
Tražim te da mi pomogneš. -Prava neovisnost nije dana. Uzeta je.
Razgovaraš li s njima? -Nemaš se zašto brinuti.
Kamo ćeš? -NLF će ubiti Yusru za ono što je učinila. Neću to dopustiti.
Gdje je ona?!
Svršetak
Obradio: Lemonzoo www.prijevodi-online.org